2. Verdenskrig raser i Europa.
I Warszawa har tyskerne tvunget alle byens jødiske borgere -
- over 40.000 mennesker, ind bag ghettoens mure.
Men nogle polakker prøver at hjælpe...
- Irena Sendler, dit arbejde? - Socialforvaltningen.
Det kan jeg se, jeg vil vide, hvorfor du er her?
Inspicere og forhindre spredningen af tyfus.
I polakker må løse problemet, Det er skammeligt.
Jeg beder Dem, køb noget...
Hvad laver du?
Vil du ikke have noget?
Det er Sofia, jeg ved der er udgangsforbud, men kan du komme?
Jeg kommer nu. Jeg går, så jeg er der om 20 minutter.
- Kom nu. Skynd dig. - Du må være rolig.
- Irenka? - Der sker ikke noget, mor. Sov bare.
Warszawa, udenfor ghettoen.
Gud være lovet, hun er hos Krzysztof.
Da han kom hjem, kunne han se på naboerne, at vi var forrådt.
Hvis tyskerne opdager vi skjuler en jøde, henretter de os.
Tag det roligt.
Davs, Anna, det er Irena. Du skal ikke være bange.
I aften skal du sove hos mig, har du lyst til det?
- Er det dig? - Ja.
Og det er min far.
- Hvor er han? - Han døde.
Det gjorde min også.
- Mor, du burde ikke være oppe. - Jeg ved det.
- Goddag, min ven. - Anna, det er min mor.
- Se, hvad jeg har til dig. - Hvor er den sød.
Det er sengetid.
- Hvor mange mødre har du? - Kun en.
Jeg har allerede tre.
- Hvorfor kan mine mødre ikke lide mig? - Hvem siger det?
Dine mødre elsker dig. Og jeg elsker dig.
Jeg vil altid elske dig.
Sov nu.
- Mor, vi må af sted. - Værsgo.
- Er det sikkert at tage hende ud nu? - Hun kan godt gå for en kristen.
- Er du bekymret? - Ikke spor. Den sidder godt.
- Eva bliver vild med den. - Den er perfekt.
Tag din medicin.
Kom nu.
Katten tæller og leger gemmeleg.
Du får mig til at le. Du er sådan en klog lille pige.
- Kom ind, Anna! - Anna, det her er frøken Jadwiga.
Goddag min ven, kom ind.
Tak, kom ind.
Du kan lege med frøken Jadwigas børn til jeg finder et nyt sted til dig.
Dygtig pige.
Hun har været udenfor ghettoen til nu.
Der må være en polsk familie... Jeg taler med Fader Godlewski.
- Nu? Tager du til ghettoen? - Ja, vi ses senere.
- Vi har jo møde med boligkontoret. - Charmér dem, giv dem intet.
- Fader Godlewski, godmorgen. - Irena.
Hvad har De hørt?
På to uger har de fyldt 20 togvogne med jøder fra Luxembourg og Wien.
- Og deporteret dem til ghettoen i Lodz. Og her bringer de flere ind hver dag.
Du ved, vi gør alt for at hjælpe jøder med at overleve udenfor ghettoen.
Jeg har en lille pige i dag, men ingen polsk familie, der kan tage hende.
- Det er sværere nu. - Hvad med nogle i din menighed?
Du af alle kender risikoen, det indebærer, for en polsk familie.
Måske er der mange, som gerne vil, men ikke ved hvordan de griber det an.
Jo, jo, jo.
Det er muligt.
- Eva. - Irena.
Kom ind.
- Godmorgen, Hannah. - Irena, vores trofaste ven.
Gud velsigne dig.
- Rabbi Rozenfeld. - Hvordan har du det sådan en fin dag?
- Passer det sig for en rabbi? - Vi må bevare vores værdighed.
Specielt i tider med had.
Karolyna! Eller skal jeg sige, frøken Nijinska, primaballerinaen?
- Vil du se hvad jeg lært? - Selvfølgelig, vis mig det.
- Hvordan har din mor det? - Godt, når hun passer på. Og Jacob?
Han kom og gav sin datter et knus.
- Og dig et kys, er jeg sikker på. - Ja, måske.
Jeg har lidt med.
Lad mig...
Jeg har en nederdel til dig.
- Har du syet den? - Kan du se mig med nål og tråd?
- Din mor syede den. - Hun savner dig, det gør jeg også.
Min bedste ven i hele verden. Tak hende fra mig.
Jeg må tale med dig.
På to uger har de sendt 20 godstog med jøder fra Østrig til Lodz' ghetto.
Vi hørte det i går, Det Jødiske Råd siger, de skal i arbejdslejre.
Det Jødiske Råd er udpeget af tyskerne.
Hvor længe har vi ikke hørt på deres forfærdelige propaganda om jøder?
Det er tom snak. Hvem tror den slags? De er kultiverede mennesker.
Og der er næsten en halv million i ghettoen, hvad kan de gøre ved os?
Det er forvirrende, en dag hører man, det er sandt, den næste det modsatte.
Hver morgen vågner jeg og fryser i hele kroppen.
- V må have jer væk herfra. - De vil ikke, jeg kan ikke forlade dem.
- Jeg finder nogle, der vil skjule jer. - De fleste synes, vi skal blive sammen.
Jeg vil have jer i sikkerhed, jer alle sammen.
Hvilken sikkerhed? Hvor?
Warszawa, Rådhuset.
- Frøken Irena. - Dr. Majkowski, har De overvejet...
Jeg har udpeget Deres veninde, Maria Debinska, til Deres afdeling.
Tak, doktor.
- Godmorgen. - Godmorgen, frøken Irena.
- Maria, velkommen til og tak. - Det er mig, der takker.
- Godmorgen, frøken Irena. - Du gik glip af et spændende møde.
Udstedt i dag. Det nye rationeringskort.
2613 kalorier om dagen til tyskerne, 699 til polakker -
300 kalorier til beboere i ghettoen.
- Nu får vi sult oven i tyfusepidemien. - Og vinteren står for døren.
V må have tøj, mad og medicin ind i ghettoen.
Maria, tal med dr. Majkowski, hør, hvor meget tyfusvaccine du kan få.
Siden besættelsen har Jadwiga gjort det umulige med et umuligt budget.
Men hvis vi spreder os over alle distrikter, hjælper vi ingen.
Så fra nu af koncentrerer vi os om ghettoen.
Undskyld, men det jødiske kvarter er ikke vores problem.
Hvorfor ikke?
Tyskerne anbragte dem der for at beskytte os.
- Maria, det ved du, som sygeplejerske. - Hvad er det, jeg ved?
De har lus og spreder sygdomme... I ved, hvad jeg mener.
Hvis de er syge, er det fordi, tyskerne anbragte dem der.
Om det er den ene eller anden grund kan vel være ligegyldig.
Jeg vil ikke smitte min familie med tyfus, hvad I end forestiller jer.
Jeg beklager, men det kan jeg ikke tage del i.
Hvis andre er uenige med vores tiltag, vil jeg bede om forflyttelse.
Stefania, du har kun været i afdelingen i to måneder.
Jeg har ikke været indenfor murene endnu, men jeg er nødt til det.
Fint, vi tager hen til flygtningecentret senere.
Stefania... Vi er i krig. Du er soldat nu.
En soldat må være hård, ellers kan hun ikke kæmpe.
- Hold hende stille, fint. - Hvorfor gør I det overhovedet?
- Fordi vi vil have, at hun overlever. - Hvis hun skal leve, så tag hende.
- Jeg beder jer, tag hende. - Jeg er ked af det, men det er umuligt.
Næste, tak.
- Mor, gå nu i seng. - Jeg har det godt, tænk ikke på mig.
Hvad er der i vejen? Fortæl mig om det.
Irena?
Irenka, sig, hvad der er galt.
I dag forstod jeg noget.
- Noget om hvad? - Jeg troede, jeg gjorde hvad jeg kunne.
Men sandheden er, at jeg intet gør.
Drømte jeg -
- eller sov der et jødisk barn i din seng i nat?
- Et barn er ikke nok! - Du er din far op ad dage.
Lille Anna har altid boet udenfor ghettoen.
Indenfor murene er der tusinder af børn, der kunne reddes.
Vil du hente dem ud? Er det det, du overvejer?
Forbi Gestapo, de tyske soldater det jødiske politi?
Hvordan skulle det kunne lade sig gøre?
Du er socialarbejder.
En god socialarbejder.
Og du har et hjerte af guld.
Du kan ikke sætte alt på spil, for noget du intet ved om.
Jeg husker, hvad far plejede at sige.
Ser man en druknende, må man redde ham, selvom man ikke kan svømme.
- Det var så lidt, Og du? - To brød og 250 g smør.
Du er jøde, en af de små beskidte smuglere fra ghettoen.
- Nej, jeg er polsk. - Så gør korsets tegn, gør det.
Hver dag beder jeg Gud lade drengen lære at begå sig i byen.
Med hans udseende og opførsel, forstår De nok, hvad vi oplever.
Kom så!
Du ser jødisk ud med det røde hår. Skaf dig en kasket.
VI du overleve udenfor ghettoen, må du lyve bedre.
Lær at gøre korsets tegn, sådan. Prøv.
Igen, kom nu. Fint. Forsvind herfra.
Vent!
Jasha, jeg skal patruljere, gå ikke ud efter mørklægning.
De kan skyde dig. Hvorfor risikere livet for at smugle et par kartofler?
- Jeg tjener nok. - Du er en forræder.
Du forstår det ikke, jeg gør det kun, så vi kan overleve.
Det er dig, der ikke forstår noget, hr. Betjent.
- Jeg vil hjælpe børnene i ghettoen. - Det er farligt, for farligt.
Sikkert, men hvad kræver det?
Et velorganiseret pålideligt netværk, og penge til hvert barns ophold.
Hvis du samtykker, vil flere polske familier skjule et jødisk barn.
- Jeg prøver at finde nogle. - Hvad med identitetskort?
Jeg kan fjerne nogle dødsattester og udstede nye dåbsattester.
Tyskerne kræver ikke andet for at udstede identitetskort.
- Hvordan får vi dem ud? - Der er en, du må tale med.
En ung kartoffelsmugler, han arbejder på Korczaks børnehjem.
Bed ham præsentere dig for Stefan Kaminski... Ja, det er ham.
Professor Korczak, hvor mange børn bor i ghettoen?
Inklusive dem, som bor på gaden, mindst 80.000. Halvdelen er under ti.
Nu må du være stærk.
- Har i prøvet at få nogle ud? - Kun få polakker vil tage dem.
Og hvor mange jøder vil lade deres børn bo hos kristne?
- Hvad med forældreløse? - De fleste ville ikke overleve derude.
- Hvorfor ikke? - Sproget. De taler jiddisch.
Er det ikke rigtigt? De taler alle jiddisch, polsk er en anden sag.
De er alle sammen smukke, men de kan ikke gå for at være ariere.
- Irena? - Goddag, Stefan.
Goddag.
Irena kom for at besøge dig. I gik til mine forelæsninger sammen.
Ja, for længe siden.
Lad mig tage mig af de her forfærdelige små banditter.
Jeg har fundet noget her hos professor Korczak og børnene.
Det er jeg glad for, men smugler du stadig kartofler?
Irena Sendler, du går altid direkte til sagen.
- Hvordan gør du det? - Jeg kender nogle sikre veje ud.
Blinde plettertyskerne har overset. Der er domhuset... Det på Lesznogaden.
Der er også en indgang fra ghettosiden, og en ven med en nøgle.
- Og de andre. - Jeg kan vise dig dem.
Hovedkloakken fører til knudepunktet under Gdansk-stationen.
- Og derfra. - Overalt, en gren går under Okopowa.
En anden går under Marszalkowska, en tredje under Miodova.
Tyskerne holder domstolene så travlt optaget, at de har glemt indgangen.
Husker du vores ture om sommeren langs Vstula?
- Hvert et skridt. - Skal vi?
- Velkommen til Warszawa. - Tak, Stefan.
V bruger den her vej først.
- Vær forsigtig. - Du kender mig.
Pas på dig selv.
Kom. Skynd jer.
Papirer.
Davs, jeg hedder Irena.
Hvad hedder du?
Drengen, der plejer at sidde ved siden af dig, er han din bror?
Han døde.
Det gør mig ondt.
Vil du fortælle mig, hvor du bor?
Nå sådan, kom med.
V har lavet varm suppe til dig. Skifter du hendes tøj her?
Det er nok en god ide.
- Vi må gøre noget ved hendes hår. - Skal vi flette det?
- Kom, lad os få frakken af. - Dygtig pige.
Søde piger gav os den her. Den vil holde dig varm.
Dygtig pige. Hvor ser du smuk ud.
Er du klar til en lille spadseretur i domhuset?
- Kom, skat, vi må... - Sådan en lille ballademager.
Ja, mon ikke.
Kom, skat.
- Rabbi. - Til mig?
- Sådan en moderne ting til en rabbi? - Og til dig, frøken Nijinska.
Åh, den bog husker jeg.
- Velkommen, kom ind. - Tusind tak, rabbi.
Der er så mange uden tag over hovedet.
- Kom og hjælp mig. - Bedre bliver det ikke.
Lad os læse lidt.
- Her er tæpper, det er koldt ude. - Vi klarer os,
Kom nu.
Er det Deres lille pige?
Hvorfor skal jeg være jøde?
Hvad hvis jeg hellere vil være noget andet?
Jeg vil ikke være hadet af alle.
- Alle hader ikke dig. - Jo, de gør, det ved du godt.
Hvad har vi egentlig gjort?
Det er uretfærdigt.
Der er måder at komme ud på, måder, der er sikre.
- Jeg kan ikke. - Jeg ved det, jeg tænker på Karolyna.
Der er polske familier, vi kan stole på, flere præster...
Stop! Lad mig spørge dig om noget, svar mig ærligt.
Hvordan skal en mor kunne give sit barn væk?
Jeg må spørge dig om noget. Om noget forfærdeligt...
Nej, du må ikke.
Hvis rygterne taler sandt, hvad så med Karolyna?
Hvis du skulle vælige mellem liv og død...
- Jeg vil ikke tænke på det. - Du kan og må tænke på det.
Tal med din Jacob.
Ved du, hvad forfatteren her siger om livet?
- Jeg er nødt til at gå, mor. - Sæt dig ned et øjeblik.
Han siger, at hvis man vil leve lykkeligt, må man udøve sin frie vilje.
- Spændende, jeg smutter. - Derfor forbyder dig aldrig noget.
Eller antyder, at jeg er bekymret. Det ville jeg aldrig gøre.
- Ligegyldig hvad der sker. - Tak, mor.
Tak.
- Hvad er der sket? - Alle vores programmer er stoppet.
- Hvem kan komme ind? - Kun personalet i sundhedssektoren.
Jeg har fået besked om, at jeg bærer ansvaret for spredning af tyfus.
Men det er umuligt, hvad...
Det er klart, det er deres pointe.
Hvis jeg ikke kan hjælpe mig selv, hvordan skal jeg så hjælpe dig?
Jeg skal bruge papirer og fred, nej, fem sygeplejerskeuniformer.
- Er det det hele? - Måske en stor bil?
Vi opsøger forældreløse og familier, vi ved, er villige til at tage børnene.
En af dr. Majkowskis chauffører har meldt sig som frivillig.
- Frøken Irena. - Goddag.
- Tak. - Pjotr sprayer mod tyfus.
- Forstår du risikoen? - Jeg er ikke alt for bekymret.
Vi bruger min lastbil.
- Jeg beder dig, lad dem være sammen. - Jeg beklager, men det er umuligt.
Men hvad der end sker, vil de altid have hinanden.
Et ord på jiddisch er nok til at afsløre dem.
- Hvordan skal jeg nogensinde finde dem? - Jeg noterer, hvor de er placeret.
Det lover jeg.
- Jeg vil ikke gå, mor. - Tag hende, gå.
Du kan gå nu.
- Hvad vil du være, når du bliver stor? - Præst.
Netop, det er perfekt.
Op med dig, du kan godt.
Papirer, kontrol. Hvad er der i bilen?
- Vi har et problem. En vejspærring. - Kom, vi går en tur.
Fader vor, du som er i himlene
Helliget vorde dit navn
tilkomme dit rige, ske din vilje
som i himlen, således også på jorden:
Giv os i dag vores daglige brød
og forlad os vores skyld
som også vi forlader
vores skyldnere.
Børn!
Kom, lad os vise frøken Irena, at vi kan vores bønner.
Nu lukker sig mit øje,
Gud Fader i det høje
i varetægt mig tag!
Fra synd og sorg og fare, din engel mig bevare...
Første måneds kost og logi.
- Er der andet, jeg bør vide? - Hun havde en bror.
- Det her er Adam. - Hej, Adam.
- Taler han polsk? - Perfekt.
- Irena. - Jacob!
Jeg ville ikke skræmme dig, men jeg må være forsigtig.
- Har Eva det godt? Karolyna? - Ja, alt er, som det plejer.
Din ide med at tage vores datter.
Det er svært, men det er det eneste rigtige.
Eva har talt med vores ledere. De vil diskutere sagen.
Selvfølgelig.
Hvis min kone og jeg ikke overlever, hvem får så min søn?
- Jeg noterer hvert barns opholdssted. - Og hvis notaterne eller De forsvinder?
- Kan De garantere børnenes overlevelse? - Jeg kan ikke garantere noget.
Babyer er lettest, hvis børnene kan tale, skal de kunne polsk.
De skal kunne katolske salmer og bønner.
- Mine børn taler kun jiddisch. - Jeg ved, hvor svært det her er.
De må lære deres nye kristne navne og nye adresser udenad -
- deres nye familiers historie, sladder om naboerne, det hele.
- Vi skal altså lære børnene at lyve. - For at overleve, ja.
- Hvad med konvertering? - Det ønsker jeg ikke.
Måske ikke, men unge, letpåvirkelige sjæle -
- vil med tiden og opdragelsen glemme deres oprindelse.
Det vil sige, at han vokser op som en god kristen.
For forældre er det utænkeligt at give et barn væk.
Det er sandheden.
Men en anden sandhed er, at Hitler kalder jøder nationens kræftsvulst -
- og taler åbenlyst om udslettelsen af alle jøder.
Udenfor disse mure, er der polakker, der er villige til -
- at sætte livet på spil for at redde jeres børn.
Jøder har overlevet svære tider, nu står vi foran en ny udslettelse.
Måske kan vi denne gang reddes af en ny generation jøder.
Er det klogt at os at afvise den nye generations medfødte ret?
Jeg anbefaler, at vi overvejer tilbuddet.
Jeg er ikke for at sende vores børn ud i en ukendt verden.
Amerika er gået ind i krigen. Det varsler godt for vores befrielse.
Vores kære ven har præsenteret os fortidens alvorlige sandheder.
Vi bør takke hende for hendes mod til at sige tingene.
- Der mangler en sæk, hent den. - Nej, jeg vil ikke.
Slip mig!
Hej! Jasha! Stop!
Jasha!
Frøken Irena, vær rar at komme med.
Jeg er Michal Laski, jeg ved hvad De gør.
Manden, De lige så, er Untersturmführer Karl Brandt -
- leder af forflyttelsen af jøder.
De sender snart alle i ghettoen til arbejdslejre østpå.
- Hvorfor fortæller De mig det her? - Jeg har en søn, Jasha på 10 år.
Hans mor døde sidste år, han har ingen.
Han bor med smuglerne og sætter livet på spil hver dag.
Han skal væk, før han bliver skudt. Vil De hjælpe mig mod min hjælp?
Jeg vil hjælpe ham uden betingelser. Men hvis De hjælper mig -
- vil De hjælpe mange børn også Deres søn.
Der er et hul i muren i Twardagaden på den anden side af et forladt hus.
- Er Jasha rødhåret ligesom Dem? - Ja, men gudskelov går han med kasket.
- Den nye enhed med ansvar for ghettoen. - Ja, forflyttelsen til arbejdslejre.
Stefan! Vær ikke sådan.
Du ved hvor mange, der er forsvundet fra Lodz-ghettoen.
Forsvundet. Hvorhen? Et sted de kalder bosættelser.
Dr. Korczak bad mig forberede mig på det værste, jeg har intet valg.
- Hvor er alle? Hvad er der sket? - De har beslaglagt alt.
- Hvem? - Gestapo.
Guten Tag.
Amen.
Vil du fortælle os, hvorfor denne aften er anderledes end alle andre aftener?
Skat?
Jeg ved godt, hvorfor denne aften er anderledes.
For engang var vi slaver og nu er vi frie.
- Jacob... Velkommen. - Far!
Jeg kom ikke for at deltage i sederen. Jeg har nyheder, I må høre. Eva!
Vi har modtaget oplysninger, bekræftet af polske jernbanearbejdere -
- og nogle få flygtede jøder og gode tyskere.
De siger alle, der bygges lejre.
Kz-lejre, arbejdslejre, Auschwitz er en af dem. Det ved vi.
Husker i de tusinder af jøder, der blev deporteret fra Lodz? Dem der forsvandt?
Sidste uge ankom 300 jernbanevogne fulde af tøj til sortering.
- Hvad mere, Jacob? - De bygger endnu en lejr, Treblinka.
Kun 90 km fra Warszawa. Stationerne er kulisser.
Der er underjordiske bunkere, men de bygger ingen barakker.
Ingen barakker? Jeg forstår ikke... Hvorfor er der ingen barakker?
- Mor, de har ikke... - De lejre har kun et formål. Døden.
Vi må have jer ud af ghettoen.
Ud? Hvordan og til hvor?
Far, Irena har et tilbud til Karolyna.
- Der er et kloster på landet... - Nej, det er umuligt.
- De konverterer hende. Aldrig! - Chaim!
Jeg har tiet i alle disse måneder. Nu vil jeg sige min mening.
Vores kære Irenka har sat livet på spil for os mange gange.
Vi må acceptere hendes tilbud. Jeg mener, et kloster er bedst.
- Nej, nej, nej, det må ikke ske. - Chaim Rozenfeld!
Du har elsket mig, siden jeg var en lille pige i rottehaler.
Efter alle disse år burde du vide -
- at når jeg siger min mening, er det ikke noget forslag.
Næste gang du kommer, er hun klar.
Modstandsbevægelsen ved hvad du gør.
De vil gerne hjælpe. Du skal tale med en, der kaldes Trojan.
- Zurawiagaden 24. - Zurawia 24.
- Jeg lover at gøre alt for Karolyna. - Det ved vi, Irena.
De har skabt et effektivt netværk og reddet mange børn allerede.
Og til nu er ingen forrådt.
Modstandsbevægelsen har penge, og Victor her har mange kontakter.
- Hvor er pengene fra? - Den polske eksilregering i London.
- Til jøderne? - Zegota gør ikke andet.
- Hvem er Konrad Zegota? - Han findes ikke.
Det gør ham svær at finde, specielt for tyskerne, som aldrig giver op.
- Hvad lyder forslaget på? - Vi hjælper Dem, hvis De accepterer.
Det gør jeg.
Vi forsyner dig med midler, papirer, og identitetskort.
Du får det, når du afhenter Zegotas vasketøj.
Et lille vaskeri på Brackagaden tæt på Tre Kors Torvet.
- Nu kan vi genoptage arbejdet. - Lad mig tælle dem.
Se, id-kort.
En god kvalitet. De kan bruges.
- Hvad sker der? - De deporterer Seinna-sektionen.
- Hvad er der sket? - De deporterer alle forældreløse børn.
Stefan!
Forhold De roligt og adlyd ordrerne.
Hvis de modarbejder forflyttelsen, bliver De skudt.
Giv agt, alle jøder! De forflyttes østpå, De er i sikkerhed.
Forhold Dem rolig og adlyd ordrerne.
Stefan! Du må væk herfra. Gør det for min skyld og for børnenes.
Du må se og huske og overleve. Skynd dig, skynd dig væk.
Nu. Gå, gå. Du ved, hvad du må gøre.
Gud være med dig. Gå!
Hvis De modsætter Dem forflyttelsen, bliver De skudt.
Giv agt, alle jøder! Adlyd ordrerne, forhold Dem rolig og fortsæt.
Gør De modstand, bliver De skudt.
- Gud være lovet. - De tog så mange børn.
De tog dem. Jeg kunne intet gøre.
- Jeg har hørt det. - Hvorfra?
Din ven.
Vi må være stille. Det skal nok gå alt sammen.
Vi kan ikke nu, bare en dag til. Han vil forstå det.
Nu er det endnu muligt, i morgen kan det være for sent.
- Denne sektion kan blive tømt. - Han er klar i morgen, det lover jeg.
Se, det er slut med adgangen til domhuset.
Det er et stort problem.
- Lad være, det gør mig nervøs. - Du må hvile dig mere.
Hvis det var et slagtilfælde, var jeg død.
Jeg rejste mig bare for hurtigt og besvimede.
Det er alvorligt, Janina. Jeg hører sandheden i den her.
Du er en meget modig ung kvinde.
Stefan?
- Her er plads til to. - Hvad laver du?
Lidt snedkeriarbejde.
- Hvad synes du? - Jeg føler mig lidt indespærret.
Jeg må ud herfra. Jeg kan ikke få den op, den sidder fast.
- Den... - Prøv du.
- Den er gået i baglås udefra. - Nej, nej.
- Vi må ud herfra. - Vi må kalde på din mor.
- Mor? - Irenka?
Jøder, der gribes i at skjule sig bliver skudt.
Ud jøder!
Jasha!
Er du sulten? Drik det her. Du må drikke noget.
Jasha? Husker du mig?
- Jeg forlader dem ikke, jeg vil ikke. - Du gør noget godt, noget vigtigt.
Det er svært at forstå, men i fremtiden for din medfølelse blive endnu større.
Det er derfor, du må redde dig selv i morgen.
Kender du kulrummet, hvor rabbinerne studerer?
Klokken to i morgen. Min ven møder dig, hun har klar rød læbestift på.
Vær stærk, tag afsked med dine venner.
Jeg får dig aldrig at se mere, Jeg får aldrig nogen af jer at se mere.
- Jo, du gør, det lover jeg, - Det kan du ikke love.
Ingen kan love noget mere.
Min skat... min egen skat...
Jeg elsker dig så højt stærk, at min kærlighed aldrig forsvinder.
Den vil altid være hos dig.
Hver gang du tænker på mig, er jeg der, og det vil jeg være i al evighed.
- Hvad hedder du og hvor er du fra? - Angela Procowna, Krakow, Polen.
Jeg vil bo i Bayern, min onkel siger, der er meget smukkere i Tyskland.
- Hvad hedder du og hvor er du fra? - Angela Procowna, Krakow, Polen.
Jeg vil bo i Bayern, når jeg bliver stor, min onkel siger...
Skynd dig. Ind med dig.
Ud! Ud med jer!
Lad dem være, de er gamle og Syge, de er uden betydning for jer.
Jasha?
Michal Laski!
Ud! Alle ud!
Du der! Følg mig.
Du med.
- Kom væk herfra. Gå langsomt. - Jeg har talt med Jasha, han kommer ud.
Jasha?
- Vi kan ikke vente længere. - Jeg ved det.
Kom.
Jasha.
Jasha!
Jasha, nej.
Lad mig komme igennem.
Jasha! Jasha!
- Jasha! - Far!
- Jeg prøvede at slippe ud. - Rolig nu, jeg er her.
Hold dig tæt på mig.
Hold fast i mig, hold fast.
Nej, han er min søn!
Min familie er beskyttet.
- Sådan. - Hvor er den flot.
- Angela. - Tak.
Far! Far!
Nu forstår jeg, hvorfor du boede på gaden.
Det var Guds måde at gøre dig stærk på, så du kan overleve.
Her, giv ham min sweater.
- Jeg tør ikke, jeg er bange. - Du kan godt, hør på mig.
Hør på mig, land på albuerne, hold hovedet nede.
- Kom med mig. - Og lig stille, til toget er væk.
- Kom med, jeg elsker dig, far. - Løb, så hurtigt du kan, ind i skoven.
Kom med mig, jeg elsker dig, far.
Vær modig. Jasha, er du klar?
Jeg elsker dig, far, jeg vil ikke, kom med mig!
- Jeg vil ikke! - Et... to...
Tre!
Far...
Børn! Børn! Børn!
Det her er Angela. Hun skal bo her.
Du må ikke gå fra mig.
Krigen får en ende, og du overlever, får børn og fortæller dem din historie.
Og en dag, hvis vi begge to er kloge -
- så finder jeg dig. Det er et løfte.
Men du må love mig noget.
Lov mig, at du altid vil huske-
- at du er den berømte frøken Nijinska, prima ballerina.
Jeg elsker dig.
Og jeg elsker dig.
Smut så med dig. Gå nu.
Gestapo. Følg med.
Satans!
Kom her!
- Over og under. - Burde jeg ikke have lært det som barn?
- Hvor er det flot. - Du er led mod mig.
Det ser rædsomt ud, det her bliver aldrig...
Vent uden for. Jeg går ind.
Gestapo!
Jeg åbner.
Åbn!
- Irena Sendler? - Ja.
- Har De jøder her? - Selvfølgelig ikke, det er jo ulovligt.
- De følger med os. - Lad mig hente nogle ting.
Det er unødvendigt.
Irena Sendler. Goddag.
Jeg arbejder på rådhuset, i socialforvaltningen.
Det ved jeg.
- Deres far var læge, han tilså jøder. - Han tilså alle Syge.
Ja, til jøderne smittede ham med tyfus.
- Hvem er Konrad Zegota? - Hvem?
- Hvem er Konrad Zegota? - Jeg ved det ikke.
Du er blevet angivet af mange.
F. Eks. Af dem i den lille butik, hvor du henter dit vasketøj.
Vi ved, du ikke er involveret med de kriminelle.
Hvis du fortæller, hvor Zegota er, henretter vi dig ikke.
Sendler! Op!
Sendler! Tandlæge!
Du spilder både din og min tid.
"Zegota hjælper dig"
- Jeg har ordre til at bedøve den. - Hvorfor? Hun er død i morgen.
Jeg gør, som der bliver sagt.
- Stefania? - Du er i live.
Jeg sværger på, jeg ikke sagde noget. Du ved, jeg aldrig vil forråde dig.
En god soldat. Du er en god soldat.
Du har klaret det godt.
Ud!
- Tak, for det du gjorde. - Vi gjorde det sammen.
Nej, jeg mener for mig.
Ud!
- Ikke dig! - Vent! Hvad gør i?
Læg an!
Skyd!
Forsvind herfra! Løb!
- Løb! - Jeg har ingen id-kort.
Flygt, eller du dør med dem.
Irena!
Tak.
- De opdager det og leder efter dig. - Jeg kommer i sikkerhed.
Din mor har ret, på et tidspunkt får du brug for en specialist.
Jeg ved, det er svært, men undgå at støtte på dem.
Irenka, det, du gjorde, var godt og rigtigt.
Der var så mange, jeg ikke kunne redde.
Tro mig, i denne verden er det flot, at gøre det rigtige.
Vi må af sted.
Vi må være i bjergene, før det bliver mørkt.
Jeg elsker dig.
Du skal ikke være bekymret, jeg klarer mig.
Gå nu.
Irena, tak for alt det, du har gjort.
Nej, det er dig, der skal takkes.
Der er noget, Konrad Zegota skal have.
Alle oplysningerne er her. Deres navne og hvor vi skjulte dem.
Når det her er forbi, må de afleveres til deres tilbageværende familie.
- Jeg gør det, det lover jeg. - Tak.
Fra nu af er du Irena Dabrowska.
Der var engang en lille pige...
Jeg kan godt lide historier, der begynder sådan.
Jeg har pølser og øl og løg.
- Kan du lide det? - Ja, jeg kan.
- Men først skal du møde mine grise. - Pjotr, du behøver ikke bære mig.
- Det er sandt, jøder er dårlige bønder. - Sæt mig ned.
Gud være lovet.
- Har du det godt? - Ja.
Irena og Stefan giftede sig i 1947.
Irena Sendler reddede 2.500 jødiske børn fra udslettelse.
I 2007 blev hun nomineret til Nobels fredspris.
Det har netop været Mors Dag. Jeg vil foreslå, at vi fejrer den -
- ved at tænke på nogle af verdens mest hårdt prøvede mødre.
De jødiske mødre, der måtte skilles fra deres børn -
- i den forfærdelige tid.
Lad os også tænke på de polske kvinder -
- der modtog de jødiske børn og opfostrede dem som deres egne.
De satte livet på spil hver dag og hver time.
De elskede børnene så højt, at da krigen sluttede -
- kunne de dårlig holde ud at skulle skilles fra dem.
Lad os sende en kærlig tanke til de mødre.
Irena døde i Warszawa i maj, 2008. Hun blev 98 år.